МЕХАНІЗМИ ТА ІНСТРУМЕНТИ РЕГУЛЮВАННЯ ПРОПОЗИЦІЇ В АГРАРНОМУ СЕКТОРІ ЕКОНОМІКИ - Vdovenko, Nataliia Mykhailivna; Nakonechna, Kateryna Vitaliyivna; Samsonova, Viktoria Volodymyrivna (Науковий вісник Полісся, 2017)
Актуальність теми дослідження. Оптимізація розвитку аграрного сектору не можлива без пошуку оптимальних рішень у процесі виробництва та посиленні державного регулювання відтворення, вирощування, вилову і використання рибних запасів. Постановка проблеми. Світова економічна наука сформувала як наукові теоретичні, так і методологічні підходи до проблем державного регулювання. Водночас існують проблеми, без вирішення їх складно відродити Україну як члена європейського співтовариства, значення якого відповідає масштабам і традиціям країни. Аналіз останніх досліджень та публікацій. Роль аграрного сектора спонукає вчених до опрацювання концептуальних засад його динамічного розвитку. Основою методології регулювання сектора, інструментів для формування показників економічної діяльності суб’єктів є праці Д. Стеченко [2], В. Бодрова, О. Сафронової, Н. Балдич [1], В. Галушко, А. Діброви [3], Кваші С. [4]. Внесок у теоретичне становлення системи регулювання зробили зарубіжні вчені Д. Кейнс [5], Р. Коуз [6]. Виділення недосліджених частин загальної проблеми. Дослідження робіт науковців спонукають удосконалювати механізми та інструменти регулювання пропозиції у аграрному секторі. Постановка завдання. Метою є поетапне дослідження механізмів та інструментів регулювання для розвитку рибної галузі, діяльність якої пов’язана з продовольством. Виклад основного матеріалу. Обґрунтовано доцільність імплементації проекту національної версії КВЕД на базі NACE (Rev.2, 2006) та Центральної статистичної класифікації продукції за видами економічної діяльності, на базі СРА-2008. Доповнення дадуть змогу розрізняти показники вилову та вирощування продукції, сприятиме розвитку аграрного сектору в цілому. Висновки. Ринкове саморегулювання не гармонізує диспропорції в економіці, має доповнюватись регулюванням. Це стосується державної підтримки сектору і забезпечення відповідного рівня пропозиції продукції, підвищення керованості галузями, досягнення цілей сталого розвитку ООН.